![Image 6069809 (auto)](https://cdn-sib.net.hr/wp-content/uploads/2cb8e09b848a654cc0424e1a5a8d49e3-view_article_new.jpg)
U Kambodži liječila slonove, velike šišmiše, leteće lisice i gibone, a u Vijetnamu operira kokoši i kućne ljubimce i hrani se ljepotama kontinenta
Destinacije iz snova nisu neostvarive, a da bi ih si mogli priuštiti, jednostavno se ondje zaposlite i ostvarite svoj san! Moto je ovo 43-godišnje Vesne Juranek iz Osijeka koja je na taj način obišla daleki Fiji, Kambodžu, a proteklih šest mjeseci već četvrti put živi u Vijetnamu!
Ova doktorica veterinarske medicine živi i radi u malome mjestu Hội An gdje liječi životinje, u šali kaže da nije kuhala pola godine, svakodnevno se kupa na jednoj od najljepših plaža na svijetu i uživa punim plućima!
Iz Fijija u Kinu preko Šangaja do Vijetnama
“Nakon studija u Vukovaru sam držala veterinarsku ambulantu “Anubis” pet godina, a onda sam poludjela od birokracije i odlučila otići najdalje što mogu. Moj je san bila Kambodža gdje sam i dospjela nakon Fijia i kineskog Šangaja gdje sam također radila, no vrlo kratko”, započinje svoju nevjerojatnu avanturu isprepletenu sa svojim zvanjem veterinarke Vesna, koja tijekom koronavirusa ponovo živjela i radila u Hrvatskoj, konkretno u Dišniku gdje je uzgajala i dresirala koze za šetnju na povocu, držala kokoši i zečeve pa i pravila gotove proizvode te ih prodavala u vlastitom web shopu. Ne zadugo, jer je ponovo spakirala kofere i otišla za Vijetnam. U Osijek se, kaže, vraćala nekoliko puta tek iz privatnih razloga, a danas je dobila status rezidenta u Vijetnamu, a time i nešto poput naše osobne iskaznice, iako je još uvijek državljanka Republike Hrvatske.
“Cijeli život radim ono što volim, a to je spašavanje životinja.
Tako sam u Kambodži liječila gibone, leteće lisice, slonove i
velike šišmiše, čak i konje, svinje, operirala sam nedavno kokoš
i šišmiša, a inače uglavnom liječim vijetnamske kućne ljubimce
koji se ne razlikuju puno od naših. Fora je što ovdje samo
pokažeš veterinarsku diplomu i radiš, a u međuvremenu uživaš u
šarenilu boja, okusa i mirisa, jer je hrana ovdje prejeftina, ali
i preukusna. Osim toga, shvatila sam da je Azija poput drugog
planeta i uživam, iako ovo nije moja konačna destinacija”, na
izvornom osječkom naglasku i nakon toliko godina od odlaska iz
Osijeka priča ova avanturistica kojoj ne smetaju niti sezone
monsuna jer kaže, ondje ne postoje godišnja doba, tek suha i
kišna sezona.
Ne kuha, već se vani hrani za jedan euro
“Ovdje nitko ne kuha, jer u tren oka možeš pronaći 500-tinjak
restorana gdje cijeli ručak, zajedno s juhom i salatom platim tek
jedan euro. Ima i puno talijanskih i grčkih restorana, kao i
francuskih pekarnica, ali meni je, uz tursku, azijska hrana
fenomenalna, baš kao i radno vrijeme koje mi je oko deset sati,
ali tjedno imam nekoliko slobodnih dana. Obožavam svoj posao pa
mi to vrijeme prođe u tren oka. Problem je jedino
sporazumijevanje, jer nema šanse da svladam njihov jezik pa se
sporazumijevam na engleskom. Na vijetnamskom znam reći ono
osnovno – bok, hvala i hoću jesti to i to”, priča ova simpatična
i rekli bismo, otkačena Osječanka koja slobodno vrijeme provodi u
planinama, istražuje špilje, uživa u masažama ili se odmara u
24-kilometarskoj plaži.
Na upit nedostaje li joj Osijek, naša sugovornica u šali kaže da Osijek i Hrvatska ne, ali svakako naše zdravstveno osiguranje. Naime, ondje zdravstvenog stanja nema, a u što se osvjedočila kad je u Kambodži zaradila MRSA bakteriju. Tamošnji liječnici, kaže, gotovo da je nisu znali izliječiti, a ništa drukčije nije niti u vijetnamskim bolnicama koje su, prema njezinu mišljenju, neozbiljne i svakako drukčije od hrvatskih. A drukčiji je i promet, jer za motor do 125 kubika vozačka dozvola ondje – nije potrebna!
Sljedeća destinacija – džungla?
“Moja sestra me nedavno posjetila i potom objavila gotovo
nevjerojatan, ali istinit status na Facebooku. Naime, ovdje nitko
nema prednost, ali svi voze, a zeleno svjetlo nije važno, baš kao
ni crveno kroz koje se skreće uvijek udesno. Vožnja u suprotnome
smjeru po bilo kojoj traci nije šokantna, a obilazi se desnom
stranom. Svi trube, a sudara nema, gotovo svi imaju vozačku
dozvolu zbog tog ludog zakona s kubicima i to je fascinantno, baš
kao i sve ovdje u Aziji, počevši od obraćanja ljudima, općenito
od neke lude vibre, izlazaka na karaoke, žive glazbe i svega
ostaloga što me ovdje fascinira”, naglašava Vesna i kroz smijeh
kaže da, unatoč oduševljenju životom u Vijetnamu, jednoga dana
želi živjeti u nekoj džungli u Africi.
Ukoliko se sve posloži, kaže, svakako će onamo i otići, a s obzirom na karte koje joj je do sada promiješala sudbina, veterinarka iz Osijeka uspjet će, vjerujemo, i u ovome naumu!